Mitt namn är Rose McNulty.
Jag dödade inte mitt barn.
Mitt namn är Rose McNulty.
Jag dödade inte mitt barn.
Stephen, glöm inte att du behöver dokumenten.
-Tog du nycklarna? -När jag är tillbaka i kväll.
Jag lovar att titta förbi i helgen.
KVINNA DÖDAR NYFÖDD BRUTALT
Här ska hon ha dödat barnet.
Hon måste utvärderas för att flyttas till det nya stället.
Träffar du henne så lär hon vara utskriven vid lunch.
Jag vet inte varför de behövde nån så uppsatt som dr Grene.
Kom in.
God morgon, Florence. Den unge mannen här vill träffa dig.
-Roseanne Florence Clear? -Nej.
Roseanne McNulty.
Jag är Michael McNultys fru. Vi har en son.
Kan du säga hur gammal du är?
Det är ofint att fråga en dam det. Hur gammal är du?
Hallå där, fru Nyckelpiga.
Hur mår din man?
Ett för sorg,
två för glädje.
Vilken av dem är du?
Nummer två. Dr Grene.
Dr Grene.
Du kan inte stanna här för evigt, Roseanne.
Tack, det tänker jag göra.
Du är riktig.
-Vi måste flytta dig till ett nytt ställe. -Nej.
Jag stannar här.
-Tills när, Roseanne? -Tills jag vill ge mig av.
Det här ska byggas om till ett spahotell.
Då bor jag på hotellet.
Jag har pratat klart nu.
Caitlin, hur många är redo för bussen i morgon?
-Åtta, doktorn. -Jag trodde att det var nio.
En har gått bort. Hennes vän Joe Grady på avdelning fem.
-Så tråkigt. -Säg mig, doktorn...
Hon kan höra genom väggar. Ögon bak i nacken.
Hon ser saker överallt. Visioner, uppenbarelser...
Hon fungerar inte i den riktiga världen.
Den riktiga världen... Var ligger den nånstans, dr Hart?
Avdelning tre.
Avdelning tre. Det ska jag komma ihåg.
Tack, Audrey.-Här är planerna. Rätt så omfattande, som du kan se.
De ska bygga en gång runt här.
Titta nu. Vänta tills du ser det här.
Hon stannar till...
...och fortsätter sen.
Hon lever i sin egen lilla skärseld.
Det nya stället är inte himmelriket, men det är dags nu, doktorn.
Då var det dags. Det är ledsamt, jag vet.
Jag vet att ni är ledsna. men vi klarar det här.
Där har vi Margaret.
ÄRKESTIFTET I SLIGO
Dr Stephen Grene ombedes utvärdera Roseanne Clear före förflyttningen.
PSYKIATRISK UTVÄRDERING
Herregud!
Herregud, vad är det ni gör? Vad gör ni?
Det är mina saker. Herregud...
Åh, herregud!
Vad har ni gjort med min Bibel?
Det är mina böcker. Ge tillbaka dem till mig.
-Vad gör ni? -Bara vårt jobb.
Syster Caitlin? Syster Caitlin?
Syster Caitlin!
-Vad i hela friden...? Syster Caitlin! -Lugna ner dig!
Stopp! Stopp!
Snälla, mina saker är därinne. Kör inte i väg.
-Rose, vad är det? -Mina dagböcker.
-Hon tog nycklarna från mig. -Allt i min skrift.
-Rose, vad är fel? -Jag finns därinne.
-Jag-mitt liv. -Vad är det, Florence?
-Vad är det som händer? -Håll dig undan från mig.
-Återgå till arbetet, syster. -Lugna ner dig.
-Hon letar efter sina dagböcker. -Jo, jag vet.
-Låt henne vara. -Det här är en medicinsk fråga.
Eller hur, Florence?
-Varför kastade ni ut hennes saker? -För att hon måste ge sig av.
Eller hur, Florence? Såja, det här kommer att lugna dig.
Så där, ja.
Här har du. Kan du sänka ner containern?
Upp med fötterna.
Det var en medicinsk fråga. Det angår dig inte.
Inte alls.
Syster, att rota i containern angår dig inte.
-Då får det ingå i min utvärdering. -Vad då?
Så du tänker ta ansvar för patienten? Visst, i såna fall så...
Syster!
-Lämna inte patienten. -Bestäm dig, doktorn.
Du har tills på fredag på dig, dr Grene.
Allt det här ska ut.
Det där är hennes Bibel. Ge mig den.
Ta upp alla hennes saker till avdelningen.
Hur känner du dig?
Som om nån tog min själ.
Ni ser, de tog mitt kors.
-Ditt kors? -Ja.
Jag är ledsen, Rose.
Rose, kan du läsa upp det?
-Varför då? -Så att dr Grene kan utvärdera dig.
Betyder det att jag får stanna?
-Bara att du inte behöver åka i morgon. -Jaså, i morgon?
Jag har varit här i 40 år.
Mitt barn föddes där ute.
Vem kommer att minnas mitt barn?
Jag vill höra din historia, Rose.
Har du öron att lyssna med?
Begravningsentreprenören behöver inte sina. Han borde hyra ut dem.
-Vem är det? -Den andra doktorn.
Ja, just det.
"Den 4 januari, 1942.
Jag skriver dessa ord i hemlighet, rädsla och fasa.
Jag måste hitta en släkting som kan hämta mig,
annars är jag för evigt dömd att vara levande död.
Min barndom var lycklig." Jag var lycklig i Sligo.
Jag fick musiken från min pappa. Jag älskade min pappa.
När min pappa dog dog min mammas hjärta med honom.
Hon hade sorgedräkt
och sörjde från morgon till kväll tills de tog henne därifrån.
Hon hade den på sig från morgon till kväll tills de tog henne från mig.
När jag träffade Michael McNulty...
...visste jag att jag skulle vänta på honom för evigt.
Jag skulle aldrig ha mött min stridspilot
om det inte vore för den hemske mannen med mustasch.
När kriget kom till Belfast förlorade jag mitt arbete.
Jag evakuerade till Irland där det inte var krig.
Jag arbetade hos min mors syster, moster Eleanor,
på hennes nykterhetshotell.
Att återvända till min barndom i Ballytivan
var som att kliva in i en saga,
en fridfull värld helt avskild från verkligheten.
-Kan jag ta väskorna? -Tack så mycket.
-Hej, Roseanne. Hur gick resan? -Bara fint.
Kom nu, era flicksnärtor.
Syster.
Nu åker vi.
Alla var välkomna på min mosters kafé,
både katoliker och protestanter, beroende på deras yttre.
Moster hade strikt sittplacering.
De som fick sitta inomhus och de som fick sitta utomhus.
Och de som inte var välkomna alls.
Där kunde man se stackars Joe Brady
som sen dog på mentalsjukhuset ovanför staden.
Kan jag få...
...en ring med socker...
En munk?
Även om jag var lycklig var stridsflygplanen bortom Ben Bulben
en ständig påminnelse om att kriget aldrig var långt borta.
ENGLAND SÖKER ARBETSFÖRA IRLÄNDARE
FLYGVAPNET LIDER STORA FÖRLUSTER I FLYGSTRIDERNA
-Rose från Pruntys nykterhetshotell? -Det är jag.
-Michael McNulty. -Från McNultys tobak-och sprithandel?
-Ja, precis. -Vi är varandras motsatser.
-Dras inte motsatser till varann? -Gör de det?
Jag åker bort ett tag, Rose.
Jag hoppas att du är här när jag kommer tillbaka.
Det var trevligt att träffa dig, Michael.
Detsamma, Rose.
Rose? Rose Clear?
Det är jag.
Sist vi sågs var du en liten flicka. På din mors begravning.
Du kanske har glömt hur Ballytivan är.
-Var försiktig med vem du umgås. -Vad menar du?
Har du sympatier?
Vem sympatiserar du med?
Med oss eller britterna?
McNulty är en familj av butiksinnehavare. Ingen handel.
Smör på båda sidor av brödet. Förstår du?
Nej.
Var försiktig med vilken sida du väljer. Jag håller ett öga på dig.
-Hur är det? -Bara fint, Thomas.
Sluta med det där, Michael McNulty!
Åh, nej! Sluta nu!
Håll utkik efter mig.
Simmade du till andra sidan?
Du måste vara försiktig när tidvattnet kommer in.
Det ser lugnt ut på ytan, men undertill virvlar det som en kvarn.
Jag är en duktig simmare.
Det här är ett farligt ställe för damer.
-Jag har inte sett nån skylt. -Det behövs inte.
Så har det alltid varit. Det vet alla.
Inte jag.
Du är visst inte härifrån.
Man simmar där, på andra sidan banken.
Bra.
Jag förlåter dig i dag.
Är du polis?
Det är jag inte.
Livvakt?
Ja, på sätt och vis.
Det kan man inte vara. Antingen är man det eller inte.
Är du slaktare?
Bagare? Ljusstaksmakare?
Du är inte alls rädd.
-Rädd för vad då? -Rädd för vad då?
En kvinna härifrån får bara titta på en man när hon är hans fru.
Då borde jag nog gå...
Vill du ha skjuts?
-Kanske inte. -Som du vill.
Jag vevade ner för att släppa in luft, men nåt sa mig att inte lämna dig här.
-En liten fågel? -Nej. En stor fågel, som Fenix.
-Skjutsar du mig om jag hoppar in? -Det beror på vart du ska.
-Ballytivan. -Jag kan köra dig dit.
Lovar du det?
Jag lovar.
Då så.
-Vad gör du i Ballytivan? -Arbetar för moster Eleanor.
-Mrs Prunty? -Ja.
-Vad gör du? -Lyssnar på folks problem.
Är du psykolog?
Nej.
Jag kör inte in dig hela vägen till stan.
Då håller du inte ditt löfte.
Det är en liten stad. Vi vill inte att folk ska börja prata.
Tack ska du ha.
Jag undrade vad hans hemlighet var
Förlåt, Fader.
Fader Gaunt?
-Stannar du här hela natten, doktorn? -Lyssna på det här:
"Den 21 juli, 1969.
Mannen på månen på teve.
Irländare. En av dem heter Michael.
Kan det vara min son?
Så långt bort, så fri...
Inspirerande. Kände mig som en fågel hela dagen."
Hon tror inte att hennes son är död.
Vad är det?
"Månskenssonaten", tror jag.
Det är fascinerande.
Är allt bra, Fader?
Bara fint, mrs Prunty.
Rose, kan du servera Fader Gaunt, tack?
-God dag, Rose. -God dag.
Då ska vi se.
-Är du en protestantisk flicka? -Vi kan inte alla vara perfekta, Fader.
Jag tar Earl Grey. Det har vi inte hemma.
Efter den andre Lord Grey.
-Andre, inte förste? -Andre.
Storbritanniens premiärminister för ett sekel sen.
-De namngav ett te efter honom. -Det gjorde de.
Engelsmän är lustiga. Anser du dig vara engelsk, Rose?
Nej, Fader. Jag är helt och hållet irländsk.
Var det allt?
Han förföljde mig överallt.
Vad skulle jag ta mig till?
Jag kunde inte säga nej
-Hon satt i bilen med prästen. -Den protestantiska flickan?
-Är du säker på det? -Om jag är.
Jungfru Annie brukade vi kalla din mor. Hon var så oskuldsfull.
Hon tittade inte på män innan hon gifte sig.
Sen mötte hon din far. Nio månader senare föddes du.
De gifte sig dessförinnan för att göra mormor Kaddon nöjd.
Jag föddes utav kärlek.
Kathy Kaddons dotter är inte gränslös.
Jag har inget förhållande med honom.
Går du ut med Fader Gaunt igen, så avskedar jag dig.
God dag, Rose.
-Såg du hur hon tittade på mig? -Tittade hon verkligen på dig?
Sen kom han från himlen, precis som han hade lovat.
Jag visste att det var han. Jag visste att det var Michael.
Han dansade för mig ensam uppe i skyn.
Sen flög han tillbaka till kriget.
Jag tittade...
...tills han blev en mörk prick på horisonten.
De flesta män i Ballytivan var råbarkade.
Vi hade skräddargänget.
Desi.
-Eamon. -Barry.
Skräddare O'Donnell och trevlige Jack Conroy.
Rose?
-Visst heter du Rose? -Clear. Rose Clear.
Vill du gå ut med mig, Rose Clear?
Var då?
Var som helst.
På bio?
Kela lite i baren?
Bara om du har lite mer hyfs.
-Jag lovar att få mer hyfs, miss Clear. -Och respekt. Försök att få det först.
Nå, Jack, hur gick det?
Hon var inte elak, utan snarare envis...
...en magnetisk skönhet som lockar män...
...NYMFOMANISKA tendenser.
Rose, du inbillar dig inte.
Vill du dansa, Rose?
Visst.
-Du är en stark kvinna, Rose. -Det är jag inte. Jag är bräcklig.
Ge henne andrum, Joe Brady. Lämna plats åt den heliga anden.
Ge damen andrum, Jack.
Du kan väl dansa med henne.
Vad är det?
Rose, är allt bra?
-Alla stirrar på oss. -Nej, du är bara paranoid.
Som min mor?
-Rose! -Jag vill inte vara på allas läppar, Jack.
Jag älskar dig, Rose.
-Snälla, jag gör det. -Släpp mig.
Nej, se mig i ögonen som du gjorde häromdagen, Rose.
Gå hem, Jack.
Varför förför du män, Rose? Vad sa jag till dig?
-Titta inte på män. -Det är du som tittar på mig.
Jag är präst.
En präst som även vill vara man, Stephen. Bestäm dig, men lämna mig i fred.
-Moster Eleanor, jag... -Jag har en verksamhet att sköta.
-Jag är ledsen. -Förstår du makten du har över män?
Packa ihop dina saker.
Klarar du att bo här ensam?
Tyskland anropar. Tyskland anropar.
Tyskland anropar.
Den stora offensiven mot Frankrike är över.
Segern är ett faktum.
Och över hela världen undrar folk:
När kommer offensiven mot brittisk mark?
Michael?
Michael!
Rose?
Där borta! Där!
Michael, vi måste gå.
-Vi måste gå. Michael! -Gå vidare!
Inte så högt.
Gå ner till floden. Sök längs flodbanken.
Kom igen! Kom igen!
Där borta.
Kom nu!
Göm dig.
Öppna dörren.
Så det är här du är?
Öppna.
Kom igen!
Säg var han är.
Säg var han är, annars tar jag dig här på golvet.
-Låt henne vara! -Hon gömmer den där förrädaren!
Hon är en hora! Jag kan se det i hennes ögon.
Ur vägen. Bort med er!
Gå ut.
Du har valt fel sida.
Kom nu, Conway.
Han kommer att dö.
Tom!
...tapperhetsmedalj till Michael McNulty för att ha försökt rädda sin kamrats liv.
Tom?
Vem är Tom?
Han var min vän.
Hur fick du brännskadorna?
Vårt plan fattade eld.
Tom höll på att brännas levande.
Jag försökte få ut honom förgäves.
Jag lyckades ta mig ut och han dog. Så är det.
Det händer saker i krig, Rose.
Hur är det med handen?
Vattnet känns skönt.
Det ljudet har jag inte hört på länge.
...över denna ö de senaste veckorna
har ökat i intensitet.
Vår tacksamhet, i varje hem på vår ö, går till de brittiska flygarna
som mot alla odds får världskrigets vindar att vända
med sin tapperhet och hängivelse.
Jag måste åka tillbaka snart.
Jag får nog snart igång den.
...en stor seger för brittiska flottan.
Samtidigt på hemmafronten, trots det ökade civila dödstalet,
fortsätter brittiska flygvapnet att flyga sina Spitfireplan
för att skydda sin lilla ö.
Göm dig. Jag jagar bort dem.
Du kan inte bo här helt ensam, Rose.
Jag klarar mig fint.
Jag behöver en hushållerska.
Får jag komma in?
Det vore inte rätt, Fader. Du borde inte komma in.
Varför inte?
Jag ska överväga ditt erbjudande. Ge mig bara lite tid.
Jag behöver bara tid.
Ja, tid...
Javisst.
Som du vill.
Bra.
Jag trodde att han åkte utan att ta farväl.
Jag kände mig ensam igen.
Men annorlunda denna gången, som om jag förlorat en del av mig själv.
Sen såg jag blommorna han lämnat åt mig.
Vill du ha en cigarr?
-Har du det med? -Det har jag.
Det tackar jag inte nej till.
-Man kan köpa dem på St. Malachy. -Mentalsjukhuset?
De odlar tobak på gården. Patienterna blir tokiga om de inte får röka.
Gud hjälpe dem.
Smakar den illa?
Just nu smakar den som den bästa cigarren i världen.
Spelar du musik lika bra som du lagar mat?
Jag spelade piano.
Pappa lärde mig.
Jag vill gärna höra dig spela nån gång.
-Det påminner henne om Michael. -Äkta kärlek.
Får jag lov?
Visst.
Vad tänker du på?
Min mamma.
Hon var galet förälskad i min far.
När han dog blev hon galen och de skickade i väg henne.
Ibland tänker jag att kärleken skrämde henne.
Jag är rädd att du ska dö.
Tänker du vänta på mig, Rose?
Håll dig utom fara.
Det är säkert.
Vem är den till?
Till dig.
För tapperhet mot fienden.
Michael!
Jag vill inte att du åker.
-Stanna här ett tag. -Michael...
Vem är det?
Det är ingenting. Jag tar hand om det.
-Vill du gifta dig med mig, Rose? -Vill du gifta dig med mig?
Det vill jag. Jag vill ha dig för mig själv.
Du har ingen ring.
Maeve, tack ska du ha.
Ursäkta att det blev jäktigt. Välkomna.
-Vad heter ni? -Rose Clear.
-Michael McNulty. -Har du ringen?
Och härmed förklarar jag er för äkta makar.
Även om det var en ring från en cigarr lär den stå sig i himmelens hov.
Vad väntar du på, Michael? Du kan kyssa bruden nu.
-Åh, herrejösses! Gratulerar! -Tack, Fader.
Nej, pastorn.
Gratulerar! Ni kommer säkert att bli lyckliga.
Då går vi!
Le.
Kom nu, mrs McNulty. Nu hämtar vi dina väskor och åker.
Stanna, Michael. Stanna.
Michael, du måste gå. Det är nån därinne. Åk nu.
-Du kan komma tillbaka. Åk, Michael. -Jag kommer och hämtar dig!
Åk, Michael! Åk!
Fader Gaunt?
Har du tittat tillräckligt, Ann?
Jag trodde det gällde församlingen.
Förlåt, jag såg inte. Jag är väldigt närsynt.
Du är den enda levande släktingen.
Det är så sorgligt.
Vad finner du mest intressant med rapporten?
Håll upp den mot ljuset.
Man kan se rakt igenom den.
Fader Gaunt var övertygad. Han trodde på vartenda ord han skrev.
Stava till "nymfomani".
N-Y-M-F-O-M...
...A-N-I.
-Ja, det lyckades du med. -Ja.
Titta här. Inspektören sa att han såg henne döda sitt barn med en sten.
Jag dödade inte mitt barn. De gjorde det.
Men jag döpte min son.
Jag döpte honom i hans fars namn med saltvatten och salta tårar.
Ni är min jury. En man, en kvinna.
En man och två kvinnor.
En man, en kvinna... Två personer.
Jag vill ha en rättvis prövning från de två personerna jag litar på...
...innan jag dör.
Hittade ni min man? Är han död?
Vi har fått order att ta dig till St. Malachys mentalsjukhus.
Varför? Varför?
-Följ med ut nu. -Nej, jag kan inte gå!
Han kan komma tillbaka! Michael! Michael!
Nej! Michael!
Du är här på grund av din enda levande släkting, mrs Prunty,
och församlingsprästen, Fader Gaunt.
-Varför? -För sexuellt beteende av otillåten natur.
-Har ni hittat min man? -Mrs Prunty påstår att du inte är gift.
Det är bara i ditt huvud, precis som din mor.
-Vi behåller dig här ett tag, Rose. -Men jag har inte gjort nåt.
Syster. Det var allt.
-Det här är ditt nya hem. Rose. -Följ med mig.
Du är trygg här. Vi kommer att ta hand om dig.
Ut.
Vill du inte hamna på den sidan, så lägg dig ner och var tyst.
Nu!
Sitt ner!
Rose, ät lite gröt.
-Så att de ser att du äter. -Jag sköter det här.
Nu räcker det! Få upp henne ur sängen.
Spänn fast henne.
Håll tyst!
Här är din gröt.
-Håll i henne. Öppna munnen. -Dra åt helvete!
Öppna din fula mun. Öppna den!
Öppna den, annars knäcker jag dina tänder.
Nu får vi rätta till dig.
Släpp mig! Nej, snälla! Släpp mig!
-Håll truten! -Släpp mig! Jag vill se min man!
-Släpp mig! Hämta min man! -Försök att inte göra dig illa.
Duktig flicka.
Det sägs att det hände här, på klipporna vid banken.
Du har rätt. Det är vackert.
Doktorn, får jag fråga varför du tog på dig fallet?
Jag var tvungen att ordna upp lite hos mina föräldrar.
Jag minns att vi kom hit ner på sommarloven.
Jag minns att pappa skällde på mig när jag simmade ut i högvattnet.
Jag kan inte föreställa mig hur det är att vara inlåst i 50 år.
Hon är härinne, Fader.
Hej, Rose.
Vi måste vara i rummet, Fader.
Jag vet att du vill träffa mig, Rose.
Mrs Prunty vill inte få dig utskriven.
Men om du vore gift, Rose...
Förstår du vad jag säger?
Jag är gravid, Fader.
Du där-ut!
-De säger att det är prästens barn. -Fader Gaunt?
Jag vill gärna höra hans syndabekännelse.
Kan ni tänka er henne?
Vi måste ta tobaken till St. Malachy.
-Vad tänker du göra med ditt barn? -Vad menar du?
Ge bort honom.
Vill du inte behålla barnet?
Jag har inget val.
-Jag hoppas att han skickas till Amerika. -Hoppas?
Är han frisk så får han åka till Amerika, annars får han stanna här hela livet.
Tyst! Du där! Fortsätta arbeta.
Strålande nyheter, syster Sarah! Tvillingarna ska äntligen bli adopterade.
De ska till Boston.
Visst är det strålande nyheter, Rose?
Ni ska inte få ta mitt barn.
Nej, det ska stanna här.
-Hur länge har du varit här, Teresa? -Sen jag föddes.
Sen hon föddes.
Bara om det har tur. Vissa stackare överlever inte.
Rose? Låser du bakdörren åt mig?
Gör det fort.
Rose!
Det är Stephen!
-Är hon från vettet? -Nej, men hon kan drunkna.
Kom igen. Ro!
-Hon är förlorad, Fader. -Bara fortsätt.
-Hon kan aldrig överleva. -Fortsätt!
Fader, är det ditt barn?
-Vi är på väg in i klipporna. -Bara fortsätt!
Rose!
Jösses, hon håller på att döda barnet!
Rose!
Åh, herregud...
Mina minnen.
De tog mina minnen.
De tog dem med elektricitet.
Är det här du?
Jo, det är jag.
Vad hände efter att barnet föddes?
Han kom ut och skrek.
Jag klippte av navelsträngen och han skrek.
Och vad hände sen?
Var är mitt kors?
Det där...
Ni vet.
För tapperhet mot fienden.
Det där...korset.
-Av vem fick du det? -Michael.
-Efternamn? -Michael McNulty.
Är du säker?
Som säker som man nånsin kan vara.
Hur såg barnet ut?
En pojke. En vacker pojke.
Tror du som alla andra, att jag dödade min son?
Nej, fröken Rose.
Du vet. Det finns en sjukdom...
...som hindrar folk att se sanningen.
Kära nån...
Allt man ser med kärlek är sanningen.
Resten är bara rök.
Ursäkta mig, flicka lilla.
Jag skulle aldrig ha klippt av navelsträngen
som band mig till mitt barn
-Du är en bra lyssnare. -Tack.
Har du även intima...
...samtal?
Bara om jag dricker två till såna där.
Så, vad är din historia, doktorn?
Min mor älskade mig nästan till vansinne.
Hon pratade så mycket att hon sög all luft ur rummet.
Min far var en fåordig man.
Det betydde "koka te".
Det betydde "sopa golvet".
Det betydde "hjälp mig, jag dör".
Han låg på golvet och försökte säga mig nåt.
Han bara...
"Din mor..."
Då sa jag: "Älskade mig?"
Och han bara...
Han pekade på sig själv, så jag sa: "Älskar du mig?"
Och han...
Det var allting nånting som fattades.
Ärkebiskopen gillar att ta promenader här. På andra sidan, givetvis.
Varför frågade de efter mig?
Jag vet inte.
De bad mig bara hämta dig och kör dig dit.
Hon är vaken!
Hon dränkte barnet.
Var det verkligen prästens barn?
Män...
Stackars liten.
Får jag se honom?
Ditt barn är på ett bättre ställe.
Vad menar du?
Ditt barn är dött.
-Nej. -Jo då.
Nej, nej...
Du är hemma nu.
Jag vill ha mitt barn.
-Jag vill ha... -Vi tar hand om dig nu.
Jag heter Rose McNulty.
Jag dödade inte mitt barn.
Jag heter Rose McNulty.
-Sjukvårdare, håll i henne. -Jag dödade inte mitt...
-Jag heter Rose McNulty. -Bitskydd. Kom igen, in med det.
Håll i henne. Håll henne stilla.
Hej, min älskade.
Har du kommit för att ta mig hem?
Det har jag.
Michael är död, Rose.
De dödade honom.
Vad pratar du om, Michael?
Michael är död.
-Har du kommit för att ta mig hem? -Nej, Rose. Lyssna på mig.
-Michael är död. -Michael...
Han är död.
Säg till Rose att jag älskar henne och att jag tänkte på henne.
De dödade honom. Jag beklagar.
Fader, det är dags att gå.
Jag är ledsen.
Fader, jag har mina order.
Stephen! Stephen!
Lämna... Lämna mig inte!
Det ordnar sig. Det gör det.
Det är ingen fara. Det ordnar sig, Rose.
Jag är ledsen.
-Jag är ledsen, Rose. -Michael.
-Michael... -Nej, Rose.
-Ta mig hem, Michael. -Sjukvårdare.
-Sjukvårdare! -Det ordnar sig. Det är ingen fara.
Vad gör du? Var är Michael?
Var är han? Du dödade honom! Du gjorde det!
Sjukvårdare.
-Rose! -Det räcker nu, Fader.
Du dödade honom! Vad gjorde du med honom? Var är han?
-Du dödade honom! -Rose, sluta nu! Sluta!
Det ordnar sig! Se på mig.
Det ordnar sig. Det är ingen fara. Okej, Rose?
Vi sätter oss ner ett tag, okej?
-Det ordnar sig. Det blir bra. -Michael...
-Nej, du dödade honom! -Håll fast henne!
Sjukvårdare! Syster!
-Tillbaka till era sängar. -Vi tar hand om henne nu.
Jag skrev ner mina minnen i "Boken om Rose".
De blev till mig, och jag blev till dem.
Min hemliga skrift-och jag.
Det finns ingen skillnad.
Jag accepterar nu att Michael är död.
Jag accepterar inte att min son är död.
Det har lämnat ett hål i mitt hjärta
som bara kan fyllas om min son kommer och hämtar mig.
Dr Grene.
Du behöver inte sitta här hela natten. Gå och sov nån annanstans.
Finns det en inläggningsrapport?
Javisst, så klart.
-Jag lämnar dem framme åt dig. -Bra, tack.
Du tänker för mycket. Transporten kommer vid tolv i morgon.
Hon måste ge sig av.
Hon har ingen familj. Ingen kommer att komma och hämta henne.
Prata med henne! Förklara för henne. Underlätta för henne.
...inspektören Doolin såg henne slå ihjäl sitt barn...
Du har läst inspektörens version.
-Två historier. Vilken tror du på? -Jag tror på henne.
Vilken överraskning...
Mår du bra, Rose?
Jag drömde att jag hittade min son.
Caitlin, kan du läsa den där passagen igen?
"Det fanns varken kalendrar eller klockor i barnhemmet,
så att vi inte skulle veta våra barns födelsedatum.
Mitt barn föddes efter påskliljorna blommat ut
när äppelträden stod i blom."
När är du född?
Det beror på vem du frågar.
Min mor sa den första maj och min far sa den andra.
Titta på det här.
...första maj, 1942...
Ärkebiskop S. Gaunt
Vad är det som försiggår här?
ÖVERLÅTELSEHANDLINGAR
Transporten är snart här.
Om du inte går, så får vi söva ner dig.
-Varför, Dermot? Säg mig varför. -Det är kyrkan, Stephen.
Det är bara kyrkan.
"Kära Stephen, jag har varit din far i 40 år
och älskat dig hela ditt liv.
Margret och jag fick dig som barn.
En gudagåva, och du har berikat våra liv.
Fader Gaunt sa att din mor var död."
Fader Gaunt, var är du?
"Han kom till oss senare och berättade sanningen."
Fader? Fader?
"Han var en djupt bekymrad man.
Jag är ledsen att jag aldrig kunde berätta det själv.
Din pappa, Martin Thomas Grene.
P.S. Den här medaljen tillhörde din riktige far, en modig man."
Michael skickade dig, inte sant?
Det gjorde han.
Nu går vi.
Vart då?
Hem.
Hem...
-Har du kommit för att ta mig hem? -Det har jag.
Översättning: Lisa Di Biaggio